-----Dom --- ---

Avsagt:	24.10.2006
	
Saksnr.:	04-094075ASI-BORG/03  
	
Dommere:
	Lagdommer	Hans Kristian Bjerke	
	Lagdommer	Eirik Akerlie	
	Lagdommer	Hedda Remen	

 	Ankende part	Sten Eilert Skatvedt Berner	Advokat Stein Chr Hexeberg	
 	 	 	 	
 	Ankemotpart	Helse og Omsorgsdepartementet	Advokat Atle Skaldebø-Rød	

Ved stevning av 25.10.2001 til Oslo tingrett reiste Sten Eilert Skatvedt Berner sak mot staten ved Helse- og omsorgsdepartementet med krav om erstatning for skade etter en  trippelvaksine i 1981. Under saksforberedelsen var det enighet om å dele forhandlingene slik at pådømmelsen av et eventuelt erstatningskravs omfang ble utsatt.

For tingretten avga to rettsoppnevnte sakkyndige en felles erklæring av 20.02.2004 der de konkluderte med at det ikke forelå årsakssammenheng mellom trippelvaksinen og saksøkers store skader. 

Oslo tingrett avsa 07.10.2004 dom med slik domsslutning:   

Staten v/ Helse- og omsorgsdepartementet frifinnes. 

Ved erklæring av 29.10.2004 påanket Berner tingrettens dom til Borgarting lagmannsrett. Anken omfattet hele dommens innhold og han har gjort gjeldende at tingretten tok feil i vurderingen av årsaksspørsmålet. Den ankende part nedla slik påstand:

1.	Staten ved Helse- og omsorgsdepartementet er erstatningsansvarlig for de skader Sten Eilert Skatvedt Berner ble påført som følge av trippelvaksine gitt den 29. oktober 1981.

2.	Staten ved Helse- og Omsorgsdepartementet dømmes til å betale sakens omkostninger for tingretten og lagmannsretten, med tillegg av lovens forsinkelsesrente fra 14 dager etter dommens forkynnelse til betaling skjer.

Ankemotparten ved Regjeringsadvokaten innga 30.11.2004 anketilsvar. I anketilsvaret ble det nedlagt påstand om at tingrettens dom stadfestes og at staten tilkjennes saksomkostninger for lagmannsretten med tillegg av lovens forsinkelsesrente.

Under ankeforberedelsen oppnevnte lagmannsretten ved beslutning av 12.05.2005 to sakkyndige. De sakkyndige avga erklæring av 01.03.2006. De rettsoppnevnte sakkyndige for lagmannsretten la til grunn i sin erklæring at det er sannsynlighetsovervekt for at Berners skade er forårsaket av vaksinasjonen i 1981. Dette var en annen konklusjon enn de sakkyndige for tingretten hadde kommet frem til. 

Etter en helhetsvurdering av saken besluttet staten å akseptere de nye rettsoppnevnte sakkyndiges konklusjon. I den konkrete vurderingen ble det lagt særlig stor vekt på de sterke menneskelige  hensyn som gjør seg gjeldende både for Sten Eilert Skatvedt Berner og hans nærmeste familie. Det ble fra Regjeringsadvokatens side presisert at departementets standpunkt var basert på en konkret vurdering av den aktuelle sak og ikke  uttrykk for et endret generelt syn på den aktuelle vaksinens potensielle skadevirkninger. 

Ankemotparten har lagt ned  sammenfallende påstand med den ankende part. Påstanden lyder således:

1.	Staten v/ Helse- og omsorgsdepartementet er erstatningsansvarlig for de skader Sten Eilert Skatvedt Berner ble påført som  følge av trippelvaksine gitt den 29. oktober 1981.

2.	Staten v/ Helse- og omsorgsdepartementet dømmes til å betale sakens omkostninger for tingretten og lagmannsretten, med tillegg av lovens forsinkelsesrente fra 14 dager etter dommens forkynnelse til betaling skjer.

Lagmannsretten bemerker:

Partene har nedlagt  sammenfallende påstander, slik at staten ved Helse- og omsorgsdepartementet kjennes erstatningsansvarlig for de skader Sten Eilert Skatvedt Berner ble påført som følge av trippelvaksine gitt den 29.10.1981. I og med at partene er kommet frem til enighet, avsies dom på dette grunnlaget, jf  tvistemålsloven § 317 fjerde ledd.

Anken må anses å ha ført frem, og ankende part blir å tilkjenne saksomkostninger etter tvml § 180  annet ledd, jf  § 172 første ledd. Lagmannsretten finner ikke grunnlag for å  anvende unntaksbestemmelsene i annet ledd.

Advokat Hexeberg har i prosesskriv av 28.04.2006 innsendt omkostningsoppgave, hvor  han ber lagmannsretten tilkjenne fulle saksomkostninger i henhold til salær- og omkostningsoppgaven for tingretten og oppgaven for lagmannsretten, som er fremlagt i nevnte prosesskrift. I prosesskrivet er det tatt med krav om godtgjørelse også for det arbeid partens hjelpeverge, Svein Erik Berner, har lagt ned i saken, jf tvistemålsloven § 176. 

Regjeringsadvokaten har i prosesskriv av 15.05.2006 erklært at staten ikke har merknader til det samlede salær advokat Hexeberg krever og heller ikke de utgifter han har oppgitt, herunder partens (hjelpevergens) egne utgifter. I nevnte skriv samt i prosesskriv av 16.06.2006 fremheves at Svein Erik Berners krav for dekning av eget arbeid er svært høyt i relasjon til tvistemålsloven § 176. Berners krav knyttet til hans arbeid med saken er for omfattende til fullt ut å dekkes etter tvistemålsloven § 176. Det fremheves blant annet at hans krav, som er ment å innholde kompensasjon for hans undersøkelser rundt årsaksspørsmålet gjennom en årrekke, ikke er slik kompensasjon som faller innenfor § 176 som omkostninger ved ”saken”. Det fremheves dessuten at omkostningsbeløpet skal fastsettes under hensyntagen til det samlede omkostningsnivået for advokat Hexebergs, advokat Ditlef-Simonsens og Svein Erik Berners arbeid. 

Foranlediget av lagmannsrettens skriv til advokat Hexeberg  av 15.08.2006 har han i prosesskriv av 25.08.2006 gjort nærmere rede for forståelsen av saksomkostningsoppgavene for tingretten og lagmannsretten, og han har videre i prosesskriv av 28.08.2006 ytterligere presisert forståelsen av kravet om dekning av Berners arbeid med saken. Dette kravet er det ytterligere redegjort for i skriv fra advokat Hexeberg, datert 12.09.2006 på foranledning av lagmannsrettens brev til ham av 05.09.2006. Advokat Hexeberg har dessuten innsendt en redegjørelse fra Svein Erik Berner om Berners eget krav, datert 12.09.2006. Regjeringsadvokaten er kjent med de nevnte skriv uten at ytterligere bemerkninger fra ankemotparten er innkommet.
 
Ankende parts advokatutgifter for tingretten og lagmannsretten er ikke bestridt av ankemotparten og legges av lagmannsretten til grunn som nødvendige. For tingretten er det tale om salær til fire advokater med til sammen kroner kr 249.940,60.

Berner har for tingretten hatt utgifter med kr 30.243,-. Videre har han hatt utlegg til private sakkyndige vitner med kr 102.523,-. I tillegg kommer utgifter  til rettsoppnevnte sakkyndige for tingretten med i alt kr 119.800,67 og diverse utgifter med kr 5.816,- samt rettsgebyret for tingretten med kr 3.930,-. De samlede utgifter utgjør etter dette kr 262.312,67. 

For tingretten utgjør det samlede beløp som kreves dekket for salær og utgifter ellers kr 512.253,27. For tingretten var  Berner gitt fri sakførsel og har fått dekket under denne bevillingen kr 277.027,-  iht tingrettens beslutning, og i tillegg kr 53.000,- etter klage, i alt kr 330.027.-. Differansen på kr 186.226,27 blir å dekke av ankemotparten som saksomkostninger etter tvistemålsloven, og det avsies dom for denne delen av kravet.

I tillegg til salær og utgifter har Berner som hjelpeverge krevd dekket eget arbeid for tingretten med kr 562.500. Tilsvarende beløp har han krevd dekket for sitt arbeid for lagmannsrettsbehandlingen. Lagmannsretten kommer tilbake til godtgjørelsen for eget arbeid avslutningsvis ved fastsettelse av saksomkostningene. 

For lagmannsretten har ankende part krevd dekket advokatsalær med kr 155 968,65. Disse utgifter er som nevnt ikke bestridt av ankemotparten og legges til grunn som nødvendige. 

Videre er det krevd dekket ubestridte utgifter til utdrag mv med kr 43 249,91 og utlegg og utgifter til private sakkyndige, oversettelse mv med i alt kr 87 296,00. I tillegg kommer utgifter til de rettsoppnevnte sakkyndige for lagmannsretten med i alt kr 90 340,00,-. Ankegebyret, stort kr 8 450,-, kreves også dekket. Ankemotpartens samlede utgifter for lagmannsrettsbehandlingen blir etter dette kr 229 335,91. 

Ankende parts samlede krav på dekning av salær og utgifter for lagmannsretten blir etter dette kr 385 304,56. Berner er også for lagmannsretten innvilget fri sakførsel.  Med unntak for utgiftene til private sakkyndige mv  utgjør det beløpet han skal få dekket under denne ordningen i alt kr 298.008,56. I og med at dette beløpet dekkes  av ordningen med fri sakførsel, tas det ikke med i domsslutningen her. Det resterende, kr 87.256,-, blir å dekke av motparten som saksomkostninger etter tvistemålsloven, og det avsies dom for denne del av kravet. 

Som tidligere nevnt har Svein Erik Berner som hjelpeverge for sin sønn krevd dekning av eget arbeid med saken. Opprinnelig beløp dette kravet for tingretten seg til omlag 160.000 kroner, men er senere, jf ovenfor nevnte prosesskrift fra advokat Hexeberg, krevd dekket med  kr 562 500,-.  Tilsvarende beløp er krevd for arbeidet for lagmannsretten. Det samlede beløp på kr 1.125.000,-  er ment å utgjøre tre årsverk à kr 375 000,-.  Dette kravet er bestridt av ankemotparten, som finner anslaget  for høyt. 

Lagmannsretten bemerker at parten selv ikke har kunnet ivareta sine interesser. Hans far har som hjelpeverge ivaretatt disse. Farens eget arbeid med saken må således anses for å være partens arbeid med saken, jf tvistemålsloven § 176.  Når det gjelder en parts eget arbeid med saken, er utgangspunktet at parten bare under særlige omstendigheter kan få godtgjørelse for dette, se for eksempel  Rt 1999 s.1422 med videre henvisninger. Dette utgangspunktet er videreført i tvisteloven av 2005 §  20-5 første ledd  tredje punktum.

Lagmannsretten tar utgangspunkt i at Svein Erik Berner i anledning saken har skaffet seg betydelig kunnskap som har kommet direkte til nytte for prosessfullmektigenes arbeid. Advokat Hexeberg har fremhevet, hvilket legges til grunn, at hadde ikke hjelpevergen skaffet seg denne kunnskapen, måtte den vært ervervet annet steds fra. Lagmannsretten finner det relevant å legge vekt på at det har vært tale om en fars innsats for å hjelpe sin hjerneskadde sønn i saken. Det må dessuten tas hensyn til at saken har store dimensjoner så vel hva gjelder det nødvendige forarbeid som de økonomiske uttellinger. Det må videre ses hen til den menneskelige siden av saken. På bakgrunn av den dokumentasjon som foreligger i saken, finner lagmannsretten at hjelpevergen har nedlagt et betydelig arbeid for sin hjerneskadde sønn for at retten til slutt skulle komme til riktig konklusjon vedrørende årsaksforholdet. I denne forbindelse vil lagmannsretten se hen til at saken nå har fått et annet utfall enn det som var oppfatningen til de rettsoppnevnte sakkyndige for tingretten, hvilket førte til at tingretten kom til et annet resultat enn det som lagmannsrettens dom nå går ut på.

På den annen side må det ses hen til at det har vært sakkyndige så vel for tingretten som for lagmannsretten. De har tilført saken både i første og annen instans mye spesialkunnskap som er kommet til nytte for begge parter samtidig som disse, som det fremgår ovenfor, har medført betydelige utgifter som skal dekkes. 

Lagmannsretten er kjent med Svein Erik Berners nærmere redegjørelse for sitt krav om dekning av eget arbeid  i hans skriv av 12. 09. 2006. Som nevnt var hans krav for tingretten opprinnelig i størrelsesorden kr 160 000,- for eget arbeid,  mens han nå krever kr 562 500,- for tingretten, og det samme for lagmannsretten.  Sett hen til at det er meget forståelig at Svein Erik Berner har arbeidet meget med relevante spørsmål  i sønnens interesse i denne for sønnen og familien meget vanskelige sak, finner lagmannsretten at man må anvende et nokså romslig skjønn hva gjelder dekning av hans egeninnsats. Ut fra en samlet vurdering finner lagmannsretten at det, i tråd med ankende parts eget syn, gis  like store beløp for tingrett som for lagmannsrett. Beløpet til dekning av Berners eget arbeid kan skjønnsmessig settes til 175.000 kroner for hver instans, til sammen 350.000 kroner.

Etter dette skal ankemotparten betale saksomkostninger for tingretten med kr 361.226,27, og for lagmannsretten kr 262.256,-. Samlede saksomkostninger i saken blir således kr. 623.482,27. 

Dommen er enstemmig. 

D o m s s l u t n i n g :

1.	Staten v/ Helse- og omsorgsdepartementet er erstatningsansvarlig for de skader Sten Eilert Skatvedt Berner ble påført som følge av trippelvaksine gitt den 29. oktober 1981. 

2.	Innen 2 – to – uker fra dommens forkynnelse betaler staten v/ Helse- og omsorgsdepartementet til Sten Eilert Skatvedt Berner i saksomkostninger for tingretten og lagmannsretten 623 482, 27 – sekshundreogtjuetretusenfirehundreogåttito 27/100 – kroner med tillegg av lovens forsinkelsesrente fra forfall til betaling skjer. 

Hans Kristian Bjerke				Eirik Akerlie				Hedda Remen

Bekreftes for
førstelagmannen: